![](http://www.dulot.co.il/tmunot/liatdorcohen/7ADB9_nivi.jpg)
ניב דור כהן - אישי היקר, בן זוגי, אב ילדיי, אהובי - המורה שלי לחיים.
ניב הינו מורה ליוגה - בגופו וברוחו . הוא מעניק לאנשים רבים השראה
ונוגע בכל מי שזוכה להיות בסביבתו.
הוא המקים והרוח שמאחורי מרכז "סטודיוגה" בפרדס-חנה ומלמד יוגה בכל הארץ.
להלן המאמר שכתב על דואליות:
תפישת הדואליות היא זו שמאפשרת לנו לחיות בעולם זה של ניגודים למרות שמקורנו לאמיתו של דבר הוא אחד בלתי מתחלק ומושלם. ברוב רובם של המקרים, חווית הדואליות הופכת לחוויה של הזדהות ואגו. כאשר יש תפישה של `טוב ורע`, `אני ואתה`, `הם ואנחנו` ואפילו תפישה של `אני והמחשבות` שלי נוצרת הצמדות. הצמדות היא מונח רווח בספרות הרוחנית. אם נחשוב על עצמנו כצופים בהצגת תיאטרון (החיים שקורים לנו ומסביבנו) , שבה השחקנים כל-כך משכנעים והתפאורה נדמית כאמיתית ממש. הצמדות תהיה מצב שבו נהיה כל-כך מעורבים בהצגה עד כי נשכח את העובדה שההצגה היא למעשה אשלייה. ואז, נרגיש צער כשהשחקנית `תמות` או שמחה `כשהזוג יינשא`, כעס `על חוסר הצדק` ופחד `מהדרקון נושף האש` הצמדות/הזדהות זו בתורה מובילה לתשוקה, לכעס, ולפחד. התשוקה: להשיג `את זה שאינו שלי` או התשוקה להימנע `מזה שאינו מסב לי עונג` הפחד: לאבד את `מה שהישגתי` או לקבל את `מה שאני חושש ממנו`. הכעס: על עצמי או על אחרים שאמורים להשיג לי `את מה שאני חושב שיביא לי אושר` או שאמורים לעזור לי כנגד `מה שאני חושב שיגרום לי לסבל`. נקודת ההזדהות היא הנקודה שבה אנו מתחילים לקחת את ההצגה שקורית מסביבנו יותר מדי ברצינות. לכן, תורות רוחניות רבות מדגישות את הצורך להיות נוכחים ברגע הזה. בנוכחות מוחלטת שברגע הזה אנו מאבדים, ולו לשניה אחת, את תחושת הדואליות, שכן ללא עתיד וללא עבר קיים רק אחד מוחלט, אין דואליות. אם נעצום את עינינו, נשקיט את תנועות גופינו ונקשיב לנשימה. אולי נצליח לזהות את השקט הדומם שבתוכנו. בשקט הזה אין `אויבים או `אוהבים` בשקט אין `עבר` ואין `עתיד` השקט הזה אינו עוד קול שמדבר בתוכנו ועוד קול שעונה לו בשקט הזה אין `אני` שמקשיב ואין `אני `שעונה`. השקט הוא פשוט שקט. רגע שליו. הבעיה היא שאנו כה מתורגלים להפעיל את המערכות המנטליות החושבות שלנו עד כי שברגע שבו אנו מצליחים להתחבר לשקט הזה, להתבוננות הזו ברגע הזה, אנו מתחילים לנתח אותו. כאשר מתחיל תהליך של ניתוח שכלי, חזרנו שוב לדואליות, למי `שמנתח` ולמה `שמנותח`. לכן, בשיעורי היוגה, אני חוזר ומזכיר לתלמידים: "שימו לב למחשבות והסבו את תשומת לבכם בחזרה לנשימה" עם הזמן ועם התרגול, השניות הבודדות של שקט, ייתארכו, ההתניה שלנו להזדהות עם המחשבות תפחת ואז תפסיק הדואליות להתקיים.
לסיום, אני חולק עמכם קטע קצר על הדואליות המתקיימת בנפשו של כל אדם.
על הדואליות / ניב דור-כהן
מתוך היותי בקיא באמנות זו של שמים וארץ, הנני שוטח בקשתי לפניך, נסיך האופל: קחנה את נפשי הרקובה למרצע, ושחק בה כאוות נפשך. לי השאר את חיי התענוגות והבשר, ותנה לי אותם תחתי. כל רצוני הוא להוולד מחדש, והפעם בדמות עלם תענוגות גמיש, היוצר את עתידו הגשמי בהינף מחשבה אחת, ואשר מגע אצבע מדיאס שלו מחריבה עולמות שלמים, ויוצרת אחרים במקומם. הנח לי את הנערות היפות בגופן החלק כצדפה, ומתוך חמסנותם אמצא לי נחמה. שכן אין אני מאושר ברוחי הקדושה, וטוב לבי אינו מעניק לי אושר. אחת לי אם עולם זה יישאר תחתיו, אם יימוג. ואת דתי האחת הנני ממיר, והופך לכופר מרצון ולא מחובה. משרתו היחיד של העצמי, אנוכי, והאגו יהיה לי לאל. את ההלל אשאיר לאחרים, ואילו לעצמי אאחל רק זאת: ברוך אתה גופי אלוהיי, מלך העולם, אשר קדשני בתענוגותיו וציווני לדאוג לעצמי. אמן
אך מתוך כמיהתי לאינסוף וידיעתי בנפש האדם, הריני שומר אמונים לך אלוהיי קח את נפש האומן שבי וחבר בה ייעודה, צור בי איים של אושר הרוח והנפש את רגשות האהבה שבי, תן בידי את הכוח ליצור ולתת, כדי שאוכל להעניק אושר לאחרים, וכך, גם לעצמי. הנע בי את רוחות הידע ובעזרתם אסובב את טחנות הרגש להניב את קמח האמת כי ידעתי אלוהיי את אשר קורה ואת אשר קרה ועדיין מופתע אני לגלות נפלאותייך. הכרת התודה מפעפעת בי על שהנחת בגופי את מתת היש, ומודעות יש בי על האור הקורן לתוכי כי רצון אחד לנו ועוצמה אשר מוזגה יחדיו לכלל אמת אחת גדולה שמתוכה אשא תפילה ברוך אתה רוחי אלוהיי, מלך העולם, אשר קדשני בנפשו וציווני לדאוג להוויתי. אמן
תודה לאלוהים ששלח אליי את אהובי! |